Иван Вазов
Пред Беласица

chitanka.info

Пирува македонский император[1].

Шум, вик. Пенят се руйните вина.

Навън е буря… праскат знамена.

Нощта реве, бучи ужасен вятър.

Войската спи под тъмна пелена…

Тук-там огнец на бойния театър…

В миг Самуил под своя свилен шатър

положи пълна чашата, скокна…

Вслуша се той недвижим, бледен, страшен,

с коса настръхнала, почти уплашен…

(О, боже мой! — войводите шептйът.)

И мисли македонский император

че чува в писъка на горский вятър

на двайсет слепи полкове плачът.

[1] Самуил ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.